Спогади про батька - Бердник, М.О. (Архіви України, 2012)
Дуже важко писати спогади про власного батька. Занурюватися у хвилі пам’яті, заново відчувати, переживати події минулих років. Укотре усвідомлювати, що більше ніхто не назве мене “доцяалхім” (я в дитинстві не вимовляла слово “ангел”), не погладить по голові. Складно ще й тому, що доведеться розповідати про речі, які суперечать загальноприйнятому трактуванню подій нашої недавньої історії, рядкам шкільних підручників.