Вуличне освітлення як складова модернізації міст України (ХІХ — початок ХХ ст.) - Шевченко, В.В. (Проблеми історії України ХІХ – початку ХХ ст., 2017)
Зовнішнє освітлення — один із важливих елементів благоустрою міст. У Російській імперії стаціонарні вуличні ліхтарі з’явилися на початку ХVIII ст. В Україні першими в організації освітлення вулиць були Харків, Одеса, Київ та Чернігів. Пізніше Катеринослав став відомий тим, що у цьому місті (єдиному серед губернських центрів) при освітленні громадського простору відмовилися від гасу. Загалом на початку XX ст. переважна більшість міських поселень російської частини України у темну пору доби освітлювалися. Як джерела штучного світла спочатку використовували свічки, жир та олію, на зміну яким згодом прийшли гас, газ, електричний струм. Освітлювали міста, зазвичай, упродовж неповного року. Ліхтарі працювали за спеціальним графіком, розробленим з огляду на захід і схід сонця, а також фази Місяця. Обслуговували вуличні світильники наймані ліхтарники. Зовнішнім освітленням завідувала поліція. Освітлення стало одним із перших модернізаційних заходів щодо впорядкування міського простору. З’явившись на вулицях міст, воно виконувало не лише утилітарну функцію, а й набуло глибокого символічного змісту, ставши предметом гордості для мешканців, уособленням добробуту та кращого життя.