Вплив доксорубіцину в ліпосомальній формі на пухлини з фенотипом медикаментозної резистентності - Тодор, І.М.; Лук’янова, Н.Ю.; Тимовська, Ю.О.; Півнюк, В.М.; Чехун, В.Ф. (Онкологія, 2013)
Мета: дослідити вплив ліпосомальної форми доксорубіцину (LDox) на пухлини з фенотипом медикаментозної резистентності та визначити його окремі механізми. Об’єкти і методи: резистентна до вільної форми доксорубіцину (Dox) карцинома Герена щурів; клітини раку молочної залози людини MCF-7 та її резистентної до Dox сублінії MCF-7/Dox. Методи експериментальної онкології; культивування клітин; гістологічний, імуноцитохімічний; світлова та лазерна конфокальна мікроскопія. Результати: LDox достовірно гальмує ріст резистентного до вільного Dox штаму карциноми Герена та призводить до патоморфозу паренхіми пухлин. Вільний Dox потрапляє в цитоплазму пухлинних клітин шляхом дифузії, ліпосомальний — шляхом ендоцитозу. LDox не індукує експресію P-gp в пухлинних клітинах і таким чином оминає активне виведення з цитоплазми за допомогою цього білка. Висновки: LDox має переваги порівняно з вільною формою цитостатика стосовно накопичення і впливу на злоякісні клітини. Він може тривало акумулюватися як у цитоплазмі, так і у ядрі пухлинних клітин з фенотипом медикаментозної резистентності.