Смерть і/як творчість у художньому всесвіті митця: Леся Українка - Романов, С. (Слово і Час, 2010)
У статті розглядається співвіднесеність смерті як екзистенційного феномену і мистецтва як найвищого вияву шукань людського духу. У центрі уваги – життя і творчість Лесі Українки в її намаганні через досвід Іншого та власний досвід осягнути сутність буття в його граничних виявах. Зроблено спробу окреслити особливості сприйняття й артикуляції письменницею в епістолярних та художніх текстах “простору смерті”; осмислюється намагання інтелектуально-вольовим зусиллям подолати фатальну розщепленість свідомості в ситуації “межі”.