“Свого язика не знає…”, або Чому Гоголь писав російською? - Барабаш, Ю. (Слово і Час, 2011)
Концепція статті фундована на трьох підставових сенсових константах: а) російсько- українська лінгводихотомія мови Гоголя як відображення національної та духовної роздвоєності письменника, його внутрішньої драми “ґрунту й долі” (“дуалізм Гоголя”); b) “неправильність” російської мови (ідіолекту) Гоголя як чинник його “осібності” в російській літературі й водночас потужної інспірації для розвитку російської літературної мови (“парадокс Гоголя”); с) творчість “геніального українця” (І. Франко) як факт російської літератури і як російськомовне відгалуження української культури (“феномен Гоголя”).