Структурні особливості та біологічна активність мананів Candida spec. H - Коваленко, О.Г.; Шашков, О.С.; Васильєв, В.М.; Телегєєва, Т.А. (Биополимеры и клетка, 1995)
З використанням методів метилювання, перйодатного окислення (деградація за Смітом) і спектроскопії ¹³С-ЯМР вивчали структурні особливості мананів, продукованих трьома представниками Candida spec. Показано, що манан С. iropicalis являє собою сильнорозгалужений ланцюг, манопіранозні залишки якого пов'язані між собою глікозидними зв'язками типу α(1→2), α(1→3) і α(1→6). Основну частину полімеру (більше 40 %) складають α(1→2)-зв'язки, локалізовані у бічних відгалуженнях головного ланцюга, зв'язаного α (1→6)-зв'язком. Аналогічні типи зв'язків знайдено і в інших мананів Candida spec. Перйодатне окислення мананів призводить до повної або часткової (в залежності від концентрації перйодату) деградації вуглецевого ланцюга α (1→2)-, α (1→2) α (1→6)-зв'язаної манопіранози та втрати антивірусної активності мананів. Встановлено, що біологічна активність мананів Candida spec, обумовлена особливостями їх хімічної будови, зокрема, розгалуженістю ланцюга, наявністю α(1→2)- і α(1→2) α(1→6)-зв'язаної манопіранози, яка містить гідроксильні групи біля 3-го і 4-го вуглецевих атомів.