"Вызнаваю сим моим тастамεнътом и ωстатнεю волεю своεю". Тестаменти волинських міщанок кінця XVI–XVII ст. - Білоус, Н. (Соціум. Альманах соціальної історії, 2017)
У статті розглядається комплекс джерел – акти останньої волі волинських міщанок, які досі не потрапляли у дослідницьке поле українських істориків. Джерельну основу дослідження склали 52 заповіти волинянок (повний перелік вміщено у Додатку № 1), вписаних до міських книг Дубна, Ковеля, Олики, Рівного, Козлина, а також луцьких і володимирських ґродських книг наприкінці ХVІ–ХVІІ ст. (шість текстів публікуються в Додатку № 2). Тестаменти засвідчують факт високої побожності більшості тогочасних городянок Речі Посполитої. Жінки католицького визнання особливо серйозно переймалися проблемами вічного порятунку своєї душі, призначаючи для цього певні кошти і вказуючи шляхи або способи їх пошуку. У містах Волині заможні жінки виділяли кошти готівкою (зіставні з сумами, які відписували шляхтянки), тоді як пересічні міщанки гроші на ці цілі вишукували в різний спосіб, наприклад: розпродаючи майно, домашню худобу, записуючи частину спадку, або покладались у цьому на своїх рідних, не вказуючи жодних сум. Зміст деяких тестаментів засвідчує безпосередню участь жінок у процесі записування актів останньої волі. Попри невелику кількість збережених тестаментів міщанок ранньомодерної Волині, ці документи мають високу джерелознавчу цінність. Вони відзначаються своєю докладністю, містять чимало інформації про матеріальний стан тестаторок, їхню релігійність/побожність, деякі з них віддзеркалюють емоційний стан і долі жінок, ситуацію в родинах, ставлення до шлюбних партнерів. Порівняно із заповітами чоловіків, жіночі яскравіше та виразніше демонструють особистісний аспект, відчуття страху і побоювання у переддень смерті за стан своєї душі та долю дітей і є цікавими джерелами до історії ментальності тогочасних людей.