Волинський обласний провід ОУН (м) у 1941–1944 рр.: структура та кадровий склад - Зек, Б. (Краєзнавство, 2019)
Діяльність підпілля ОУН(м) у роки німецької окупації залишається однією із маловивчених наукових тем. У цьому відношенні регіон Волині заслуговує на окрему увагу. Насамперед це пов'язано з тим, що на цій території діяли інші формації українського визвольного руху та течії Руху опору. Яким чином постав волинський обласний провід ОУН(м) на разі невідомо. На початку нацистської окупації одним із перших його керівників був Анатолій Кабайда. Згодом на цій посаді його замінили Микола Книш та Кіндрат Швець. Частина членів обласного проводу ОУН(м) прибула із території Краківського генерал-губернатоства. На початковому етапі мельниківці займались пропагандистською робою, створювали освітні курси, розбудовували мережу підпілля шляхом залучення нових членів. Структурно обласний провід поділявся на Луцьку, Ковельську і Володимир-Волинську екзекутиви, до складу яких входило декілька менших районів. Чи не найбільше відомо про діяльність мельниківців на території Луцької і Володимир-Волинської екзекутив. Матеріали дослідження дозволяють зробити припущення, що підпілля ОУН(м) на Волині відчувало нестачу кадрів. Так, керівники обласного проводу одночасно були керівниками і Луцької екзекутиви. Про Ковельську екзекутиву відомо найменше. У 1943 р. на території Волині починають виникати військові формування ОУН(м). Поетапно висвітлити цей процес на разі неможливо. До цього періоду відноситься активна фаза протистояння із ОУН(б). Останній фактор став чи не найголовнішою перепоною у розгортанні мельниківського підпілля на Волині. Частина їхніх формувань була роззброєна. ОУН(б) вдавалась до фізичної ліквідації своїх опонентів. Восени 1943 р. із залишків військових формувань ОУН(м) було сформовано Український легіон самооборони. Голова обласного проводу Кіндрат Швець залишив територію Волині разом із легіоном самооборони. Підпільна мережа ОУН(м) післявоєнного періоду продовжувала діяти, але претендує на окреме вивчення.