Явище зміни e > o у мові українських грамот XIV ст. - Царалунга, І. (Філологічний дискурс, 2015)
На основі текстів українських грамот XIV ст. досліджено явище лабіалізації етимологічного і секундарного звука e > o у позиції після шиплячих приголосних та ц, зʼясовано причини і наслідки переходу голосного e в o у розвитку української літературно-писемної системи, визначено територіальні та хронологічні межі репрезентованих змін. Засвідчено, що паралельне використання голосних е та о після шиплячих і ц викликало значну кількість варіативних написань іменних частин мови (женою – жоною, гостинцемъ – гостинцомъ, ничего – ничого, нашего – нашого, божьего – божого, четыриста – чотыриста) та дієслівних форм (вышелъ – вышолъ, пришедши – пришодъши). Окреслено ареали виразної тенденції до зміни е > о – Волинь і суміжні північні території, зафіксовано периферійні зони явища – Буковину й Галичину. За результатами спостережень установлено, що з розвитком фонетичної системи вияви переходу голосного e в o посилювалися і сформували одну із характерних ознак української мови.