Поетика сонетів Емми Андієвської: філософський образ світу - Філінюк, В. (Філологічний дискурс, 2016)
У статті розглянуто поняття тексту як об’єкта дослідження різних дисциплін, поняття образу як маркера стилю письменника, особистості автора, досвіду чи вподобань, літературної традиції й інноватики, мовної та концептуальної картин світу, соціальної чи культурної ситуації. Проаналізовано філологічні дослідження поезії Емми Андієвської, визначено оригінальні риси її текстів: експериментальний характер, інтелектуалізм та філософічність, алогічність та сюрреалістичність поетичних світів, багатоплановість тлумачень, поняття «круглого часу», тяжіння до сонетної форми. Описано складники філософського образу світу, створеного Еммою Андієвською в сонетах, розглянуто цитатний матеріал, у якому вжито лексему «світ». На прикладах доведено, що існування світу в поезії розкрито через декілька вимірів (час, простір, кінестетичні відчуття, емоції чи уява). Поняття «круглого часу», коли існує все одночасно, але й розгортається лінійно, властиве ідіостилю Емми Андієвської. Філософський образ світу в сонетах Емми Андієвської зреалізовано в категоріях народження (образи весни, води, ріки, дощу, стихії, вищої сили, світанку, оновлення), зникнення (образи пітьми, втрати, згасання матерії), зміни світів, їхніх часових, просторових, звукових, світлових та інших характеристик, у протиставленнях «старе–нове», «вічне–миттєве», «логічне–алогічне», «реальне– ілюзорне», в оксиморонних образах і метафорах, гіпертекстових відсиланнях читачів до їхнього асоціативного світу.