Приховані смисли як втілення авторських інтенцій: роман Салмана Рушді "Діти опівночі" - Пірошенко, С. (Філологічний дискурс, 2017)
У статті розглянуто транскультурні модифікації у постмодерністській американській літературі. Зосереджено увагу на відображення навколишнього світу крізь призму авторських інтенцій у творчості Салмана Рушді. Зроблено спробу визначити, за допомогою яких текстуальних засобів постколоніальна суб’єктність кидає виклик культурній, політичній, літературній, лінгвістичній гегемонії іншої культури – з тим, аби, врешті, вступити з нею в конструктивний діалог. Встановлено, що відмінною особливістю художнього тексту як особливого виду дискурсу є наявність прихованих смислів, що визначають міру впливу тексту і ступінь його художності. Приховані смисли, з одного боку, належать області свідомості, а з іншого боку, актуалізуються в матеріальній складовій тексту – мовних одиницях і способах їх з’єднання та взаємодії. Авторкою досліджено поетологічні домінанти постмодерністського бачення саме мовного простору текстів Рушді. На основі цього здійснено аналіз комплексу засобів, які описують приховані смисли в словесно- образній системі письма Салмана Рушді. На основі герменевтичного методу розкрито основні концепти та приховані смисли як компоненти ідіостилю Салмана Рушді та способи їх вираження у романі «Діти опівночі». Доведено, що творчість Салмана Рушді відносять до того типу художнього освоєння східної тематики, який вважається імпліцитним, оскільки акцент падає на глибинні, внутрішні структури іншого світовідчуття та способу життя.