Religijność króla Daniela Romanowicza - Dąbrowski, D. (Княжа доба: історія і культура, 2015)
Здивування викликає той факт, що, попри існування досить обширної літератури, присвяченої різним аспектам діяльності Данила Романовича, дослідники не звернули уваги на проблему релігійності цього визначного володаря. Очевидно, насамперед стан збереження джерел не дає змоги висловлюватися про віру князя і короля Русі. Можна, однак, віднайти досить немало інформації про його релігійність у широкому культурному і суспільному контексті, а насамперед того, кого з небожителів виділяв особливим шануванням і в який спосіб це висловлював. Аналіз джерельних переказів, насамперед Галицько-Волинського літопису, вказує, що Данило, коли йдеться про форми шанування, не виділявся серед інших сучасних Рюриковичів, причому привертає увагу імпонуюча фундаторська діяльність, пов’язана насамперед з розбудовою нової резиденції/столиці. З іншого боку, його відзначав якнайвиразніше прагматичний стосунок до релігії, на що могло мати вплив виховання як у традиції Східної, так і Західної Церкви. Данило міг, зокрема, в спосіб іноді навіть просто брутальний домагатися прерогативи влади щодо духовенства. Дивує також факт, що в його некролозі немає рис, пов’язаних з наголошенням релігійності, що, навпаки, досить активно наголошено в некролозі Василька Романовича та апології Володимира Васильковича. На нашу думку, це досить вимовне і вказує, що в очах оточення Данило не належав до володарів особливо релігійних.