Інтимний вимір жіночого повсякдення в таборах інтернованих вояків-українців у Польщі (1921–1922 рр.) - Срібняк, І. (Український історичний журнал, 2018)
Перебуваючи в умовах ізоляції, жінки відігравали різні соціальні ролі: якщо хтось був відданою дружиною й турботливою матір’ю, то на протилежному полюсі перебували табірні та дивізійні повії, у чиїй присутності були зацікавлені насамперед ті старшини, які не бажали зв’язувати себе серйозними стосунками під час інтернування. Дехто з жінок проживали зі своїми обранцями у фактичному шлюбі без юридичного оформлення, окремі – погоджувалися стати утриманками. Нерідко сама жінка ініціювала зміну власних обранців, зважаючи при цьому лише на їх змогу фінансово забезпечувати її потреби. Складні умови перебування в таборах, виїзд значної частини інтернованих на роботи зумовлювали те, що потреба в послугах повій стрімко зменшувалася, а для них самих табори ставали неприйнятним місцем проживання. Командування військ УНР поступово усувало їх звідти і зрештою загал вояцтва втрачав інтерес та співчуття до тих жінок, які не докладали жодних зусиль для вироблення у собі міцних життєвих, духовно-світоглядних засад.