Грошові суроґати купецтва у другій половині ХІХ – на початку ХХ ст. - Гуржій, І.; Бойко-Гагарін, А. (Український історичний журнал, 2020)
Мета дослідження полягає у введенні до наукового обігу інформації про раніше невідомих емітентів приватних грошових суроґатів та у встановленні повного ланцюжка їх використання, а також в аналізі практики органів влади асоціювати подібні випуски з фальшивомонетництвом. Методологію визначено загальнонауковими методами і принципами історизму, системності, об’єктивності, розвитку та багатогранності. Ориґінальність дослідження. Уперше у вітчизняній історіографії встановлено й описано повний алгоритм і механізм застосування купецтвом власних грошових замінників. Практичне значення досягнутих результатів полягає в можливості застосування їх у наукових студіях із нумізматики, історії економічної думки, грошового обігу, науки й техніки, криміналістики, а також при підготовці навчально-методичних матеріалів. Основні результати. У 1860-х рр. в окремих місцевостях Російської імперії, господарствах та на виробничих підприємствах з’явилися приватні грошові замінники (бони, жетони, марки, талони), поява яких була викликана нестачею розмінної монети. Уряд заборонив випуск локальних грошових суроґатів у вигляді марок, квитанцій, ярликів та інших знаків чи зобов’язань, що містили у собі необхідність виплати певної суми товарами або послугами. Відтворюється повний ланцюжок використання приватних бонів.