Відновлення Глухівської електростанції у 1925–1926 рр. (за документами фонду 2 ЦДАВОВ України) - Артемова, Л.В. (Сіверщина в історії України, 2020)
Стаття присвячена відновленню Глухівської електростанції у 1925–1926 рр. за програмою індустріалізації, яка мала посприяти прискореному розвиткові промисловості та соціальної сфери, що стало засобом забезпечення виживання комуністичного режиму у ворожому капіталістичному оточенні. У ході вивчення та аналізу джерельної бази з історії Глухова виявлено, що становлення енергетичної галузі у населеному пункті ще наприкінці XIX – на початку XX ст. є беззаперечним фактом. Автором цієї наукової розвідки зроблено спробу висвітлити дотепер актуальне і мало досліджене питання розвитку електрифікації у місті у 1925–1926 рр., коли, за часів НЕПу, в цілому у країні та у Глухові зокрема, відбувалося відновлення, реконструкція та розширення, часто ще дореволюційного, електричного господарства, зруйнованого у період Першої світової війни та подій Української революції 1917–1921 рр. Уперше оприлюднено документи з фонду 2 Центрального державного архіву вищих органів влади та управляння України, згідно яких 5 січня 1926 р. Секретаріат управління справами Ради Народних Комісарів (Раднарком УСРР ) м. Харкова поставив на порядок денний розгляд клопотання Глухівського Окрвиконкому про відпуск коштів (у кількості 15000 крб.) із комунального фонду Совнаркому на умовах довготермінового кредиту Глухівській Окрузі для поновлення електростанції. Висвітлені основні негативні моменти, якими характеризувалася робота Глухівської електростанції у 20-х рр. XX ст., та наведений розроблений місцевими фахівцями новий фінансово-експлуатаційний план господарської діяльності відновленої електростанції, що мав би поліпшити рентабельність, а з часом і зробити Глухівську електростанцію прибутковою, забезпечивши, у достатній мірі, населення міста електроенергією.