Купецькі товариства як самоврядні станові інституції (остання третина ХІХ — початок ХХ ст.) - Донік, О.М. (Проблеми історії України ХІХ – початку ХХ ст., 2017)
Аналізується діяльність купецьких товариств як самоврядних станових інституцій у містах українських губерній Російської імперії в останній третині ХІХ — на початку ХХ ст. З’ясовано, що таким чином купці відстоювали підприємницькі інтереси, посилювали економічну й соціальну інтеграції свого стану. Наголошується, що після набуття чинності Міським положенням 1870 р. купецькі товариства, для яких до того було характерне переплетення функцій станового та міського самоврядування, в умовах переходу від традиційного укладу до індустріального набували рис не лише провідної інституції станового купецького управління, а й одного з елементів громадянського суспільства, що починало зароджуватися. Такі об’єднання в містах України формували насамперед простір комунікації купецької громади, змістовим наповненням якого були професійні та освітньо-благодійні устремління. З’ясовано, що купецькі товариства, котрі реально функціонували в економічно більш значних центрах, насамперед в Одесі, Києві, Харкові, Катеринославі, у нових умовах пореформеного часу, зокрема з кінця ХІХ ст., найбільшу увагу приділяли благодійності у сфері освіти, передусім комерційної. Зазначається, що питання, які обговорювалися в купецьких товариствах, часто не становили загального інтересу для всього підприємницького загалу. Натомість ці корпоративні інституції в умовах капіталістичної модернізації ставали тими осередками, навколо яких формувалися підприємницькі організації, перш за все біржові товариства.