Відновлення національно-культурного життя грецької спільноти в Українській РСР періоду перебудови - Піскіжова, В. (Міжнародні зв’язки України: наукові пошуки і знахідки, 2019)
На тлі соціально-політичних і економічних реформ «перебудови» в СРСР, зокрема впровадження нової концепції національної політики, висвітлено важливі аспекти національно-культурного життя грецької спільноти УРСР. Йдеться саме про його відновлення в зазначений період, що до цього часу не видавалося можливим упродовж багатьох десятиліть радянської історії. По-суті це була друга спроба партійного керівництва СРСР врегулювати національне питання в демократичний спосіб після заходів, проведених у межах політики «коренізації» (надання мовам корінних народів СРСР офіційного статусу й можливості участі їхніх представників у місцевому самоврядуванні), започаткованих ХІІ з’їздом РКП (б) у 1923 р., і які вже наприкінці 30-х рр. були визнані помилковими й навіть шкідливими. Відтоді в СРСР права національних спільнот систематично порушувалися (ігнорування національно-культурних потреб, обмеження прав і свобод, депортації за національною ознакою у 30–40-х рр., Голодомор-геноцид в Україні 1932–1933 рр. та ін.). А втім, партійне керівництво СРСР незмінно декларувало відсутність будь-яких проблем у сфері національної політики держави. Ситуація змінилася після проголошення в СРСР 1985 р. нового політичного курсу, в контексті якого базові засади радянської національної політики зазнали концептуальної переоцінки. Розвідка базується на тогочасних документах загальносоюзного та республіканського (йдеться про УРСР) значення, що безпосереднім чином стосувалися сфери регулювання міжнаціональних відносин. Проаналізовано їхній вплив на національно-культурне життя грецької спільноти УРСР, зокрема в контексті тих зрушень, яким вони дали поштовх. Слід зауважити, що в державному законотворенні періоду «перебудови» термін «національні меншини» не використовувався. Натомість вживалися поняття «народи», «національності», «національні групи» та ін.