«І тебе вже оце не побачу, мій краю коханий...» - Дзюба, Т. (Сiверянський літопис, 1997)
«Двадцять п’ять літ минуло від смерті Куліша — письменника, який сам один написав більше ніж усі його попередники, почавши від Котляревського, а ідейних горизонтів отворив більше, ніж судилося опанувати їх зором духа всім українським письменникам до найновішої доби... тільки людське туподумство заслонює його велику творчість перед широкими кругами загалу». І тепер, у соті роковини від дня смерті Куліша, це поцінування праці митця не є перебільшенням з тією різницею хіба, що цікавість до його спадщини вдовольнити може кожен. Та, незважаючи на величезну кількість студій, химерна постать письменника і надалі залишається «нерозгаданою загадкою» для сучасників і нащадків. Пошук «пожаданого ключа розуміння» триває...