Тріщиностійкість однорідних і неоднорідних стикових зварних з’єднань - Когут, М.С. (Проблемы прочности, 2007)
Описано методики оцінки міцності стикових зварних з’єднань за тріщиностійкістю шляхом осьового розтягу малогабаритних циліндричних зразків із кільцевою тріщиною і триточкового згину балкових зразків із боковою тріщиною, що ініційовані в низько- або середньо- міцних наплавках, уварених у високоміцні основи цих зразків. Детально досліджено пришовну ділянку стикового зварного з’єднання, де виявлено найменшу тріщиностійкість металу зони сплавлення і найбільшу - вихідного матеріалу незалежно від типу випробувальних зразків. Метали шва і зони термічного впливу мають більші значення тріщиностійкості, аніж зона сплавлення, і менші порівняно з вихідним матеріалом. На прикладі осьового розтягу трубчастого зразка з внутрішньою кільцевою тріщиною в наплавці досліджено тріщиностійкість для семи варіантів неоднорідних зварних з’єднань в залежності від впливу режимів термічної обробки сталей: 35 і Ст. 3 після нормалізації, 09Г2С, 20Х і 30ХГСА після гартування та середнього відпуску і нормалізації.