Спільна адсорбція водню та води в наноструктурованих матеріялах за даними ¹Н ЯМР-спектроскопії - Туров, В.В.; Гунько, В.М.; Пєтін, А.Ю.; Горбик, П.П.; Борисенко, М.В.; Барвінченко, В.М.; Хоменко, К.Н.; Тарасенко, Ю.О. (Наносистеми, наноматеріали, нанотехнології, 2010)
Методою ¹Н ЯМР-спектроскопії в температурному інтервалі 200—283 К досліджено адсорбцію водню наноструктурованими мікро- та мезопористими матеріялами, – силікаліті, цеоліті та активованому вугіллі, – модифікованими нанокластерами паладію, вихідному силікаліті та мікромезопористому полімерному адсорбенті ‘LiCrolut EN’ у квазиізобаричних умовах. Знайдено, що присутність у матеріялі певної кількости води збільшує величину адсорбції водню в 2—3 рази. Виявлено, що модифікування адсорбентів паладієм не збільшує кількість адсорбованого водню. В присутності нанокластерів Pd поверхня силікаліту та цеоліту стає надто гідрофільною і, на відміну від вихідного матеріялу, здатна утримувати значну кількість адсорбованої води. Побудовано модель спільної адсорбції води та водню в нанорозмірних порах, у відповідності до якого збільшення адсорбції водню в присутності води відбувається за рахунок утворення в мезопорах вторинних мікропор між кластерами чи доменами сильно асоційованої води (SAW) та поверхнею адсорбенту. Основною умовою виникнення ефекту збільшення адсорбції водню є нещільне зв’язування кластерів та домен SAW з поверхнею. Тому на високогідрофільних поверхнях (при модифікуванні Pd) цей ефект зникає.