Вивчення апоптозстимулюючого впливу похідних ізонікотинової кислоти на моделях латентної та гострої ВЕБ інфекцій - Головань, А.В.; Загородня, С.Д.; Нестерова, Н.В. (Доповіді НАН України, 2014)
Сучасною стратегiєю терапiї вiрусних захворювань, особливо вiрусiндукованих пухлинних новоутворень, є пошук iндукторiв апоптозу, якi б дiяли на один чи декiлька етапiв апоптотичного процесу. Дослiджено здатнiсть похiдних iзонiкотинової кислоти стимулювати апоптоз у лiмфобластоїдних клiтинах Raji на фонi iнфекцiї вiрусом Епштейна–Барр. Показано, що йодвмiсна сполука ПВ-1 iнгiбує експресiю бiлка Bcl-2 через 48 год в iнфiкованих вiрусом клiтинах, тобто при розвитку лiтичної iнфекцiї. Сполука ПВ-2 iндукує незначне зниження рiвня експресiї бiлка Bcl-2 на раннiй точцi, однак таке зниження не пов’язано з вiрусною iнфекцiєю, а пояснюється впливом речовини безпосередньо на процеси клiтинного апоптозу. Сумiш сполук ПВ-1 i ПВ-2 (речовина ПВ-10) викликає пролонговане iнгiбування експресiї бiлка Bcl-2 в вiрусiнфiкованих клiтинах, що свiдчить про залучення механiзмiв iндукцiї апоптозу, пов’язаних з репродукцiєю вiрусу. Таким чином, данi сполуки є ефективними при розвитку гострої лiтичної iнфекцiї i можуть запобiгати переходу iнфекцiї в латентний стан за рахунок iндукцiї процесiв апоптозу.