Наративізація сакрального в поемі Тараса Шевченка “Марія” - Брайко, О. (Слово і Час, 2008)
У статті аналізуються знаково-символічні структури твору. З’ясовується художнє навантаження розповіді, ціннісні контексти автора й персонажів, семантика мікрообразів, хронотоп поеми, структура сюжету, особливості взаємодії євангельської фабули й новочасного художнього мислення. Залучаються концепти структуральної поетики, міфопоетики, культурний інтертекст, фольклорні джерела стильової манери поета. Увиразнюються елементи раціоналістичного конструювання образів і дії. Твір Т.Шевченка розглядається як взірцева модель людського існування, водночас сугестивна й автосугестивна.