Патогенетична роль внутрішньомозкової моноамінергічної нейротрансмісії у формуванні посттравматичного моторного дефіциту в експерименті - Стоянов, О.М.; Прокопенко, О.Б.; Вастьянов, Р.С. (Актуальні проблеми транспортної медицини, 2012)
Протягом 35 днів після відтворення черепно-мозкової травми (ЧМТ) у щурів досліджували характер моторних реакцій при модуляції активності серотонін (СРТ) -, дофамін (ДФ) - і норадренергічної (НА) нейромедіаторних систем (НС). У щурів в динаміці вивчали характер неврологічного дефіциту. Установлено, що при активації ДФ і СРТ НС у щурів нормалізуються викликані ЧМТ м’язова слабкість, нездатність приймати природне положення тіла і здійснювати синхронні і координовані рухи. При усуненні активності ДФ НС щури не демонстрували м’язову і рухову активність протягом 14 днів після ЧМТ. Гальмування активності СРТ, а також модуляція активності НА НС не впливають на досліджувані моторні функції у травмованих щурів. Зроблено висновок про патогенетичне значення ДФ НС при розвитку моторних порушень у щурів з ЧМТ.