Ранньоскіфський осередок металообробки у Північному Причорноморʼї - Ольговський, С.Я. (Сіверщина в історії України, 2019)
У статті зроблено спробу виокремити осередок металообробки у Північному Причорноморʼї у VI–V ст. до н. е. При цьому дається пояснення, що під осередком металообробки слід розуміти не сукупність спеціалізованих металообробних центрів, а регіон схожого виробництва з єдиними типологічними і хіміко-металургійними характеристиками і єдиною технологією виробництва. Всупереч застарілим твердженням, рівень ливарного ремесла в лісостепових скіфських центрах в архаїчний час був незрівнянно вищий, ніж в грецьких колоніях, і саме місцеві майстри забезпечували населення Північного Причорноморʼя виробами із кольорових металів. Майстри працювали і на виїзному промислі, тобто вели мобільний (бродячий) спосіб життя, розповсюджуючи свою діяльність і на грецькі колонії. Деякі сплави, зокрема з домішками сурми і миш’яку, свідчать про звʼязки ливарників з родовищами Поволжя і Уралу. Але про завезення звідтіля напряму металу в грецькі колонії говорити не можна. Ніяких торгівельних шляхів від Ольвії у східні області не існувало, оскільки на жодній памʼятці ананʼїнської культури не відомі грецькі речі. Скіфські ж прикраси і зброя зустрічаються досить часто. Тому саме через скіфських купців і металургів метал з домішками сурми і миш’яку завозився у Північне Причорноморʼя і, зокрема, в грецькі колонії.