Інтелектуалізація підприємств реального сектору як перспективний напрям розвитку сучасної економіки (висновки та рекомендації за результатами проведення науково-практичної онлайн-конференції) - Амоша, О.І.; Залознова, Ю.С.; Брюховецька, Н.Ю.; Булєєв, І.П. (Вісник економічної науки України, 2021)
Відповідно до Постанови Президії НАН України «Про заходи НАН України з відзначення 30-ї річниці Незалежності України» від 03.03.2021 р. № 82 Інститутом економіки промисловості НАН України 4 жовтня 2021 р. проведено науково-практичну онлайн-конференцію з Проблем та перспектив розвитку сучасної економіки. За результатами обговорення проблем реального сектору економіки інтелектуалізацію підприємств визначено як перспективний напрям сучасності. У доповідях учасників розкрито об’єктивний зв’язок суспільного поділу праці та процесів інтелектуалізації як поділ і спеціалізацію знань, що має певний порядок тактів поділу праці. Будь-які системи поділу праці мають «горизонтальний» вимір – задаються процесом перетворення матеріалу у кінцевий продукт – і «вертикальний» – визначаються процесами використання знарядь праці, накопичення, систематизації, освоєння і використання знань. Поділ та трансформація відносин праці обумовлює промислові революції, стимулює технічний та інтелектуальний прогрес, формує довгі хвилі та цикли розвитку матеріального і духовного світу. Інтелектуалізація виробництва розширює простір для адаптивного поділу праці, її вертикальна складова створює умови для переходу до нового такту інтелектуалізації. Обґрунтовано, що в державній економічній політиці і методології досліджень стоїть завдання відродження економіки та промисловості у напрямі Індустрії 4.0 на основі інтелектуалізації підприємств. Ключовими учасниками відновлення промисловості визнано: державу, бізнес, наукові (передусім НАН України) організації, інші зацікавлені учасники. Розвиток промислових підприємств у напрямі Індустрії 4.0 не означає моментальну відмову від традиційних виробництв ІІІ-IV технологічних укладів. Окремі галузі та підприємства мають потенціал більш швидкого виходу на нові стандарти та долучення до світових ланцюгів створення вартості. Виявлено актуальні державні механізми поглиблення інтелектуалізації: імпортозаміщення; стимулювання експорту; державно-приватне партнерство; розвиток людського капіталу. Національні підприємства повинні мати пріоритет перед зарубіжними при належній якості продукції. Експорт у промисловості доцільно посилювати після насичення внутрішнього ринку. Показано, що інтелектуалізація потребує від підприємств: впровадження цифрових інструментів управління виробництвом; націленості менеджменту на поглиблення інтелектуалізації, перманентної трансформації у напрямі сучасних технологічних реалій; формування цифрової культури та цінностей інтелектуалізації, розвитку цифрових навичок персоналу.