Музична культура України на виклики часу - Кузик, В. (Народна творчість та етнологія, 2022)
Нині Україна живе в історично визначальну добу, коли йде російсько-українська війна і в суспільстві стверджується відчуття національної гідності та особистого достоїнства цивілізованої європейської людини. Постійно постають порівняння подій 1918–1921 років – часи вперше проголошеної незалежної Української Народної Республіки – і 2022 року, коли з особливою агресією проявилася позиція ворога «остаточно покінчити з українським питанням». Значну роль у тих історичних подіях відіграла також Українська республіканська капела під орудою Олександра Кошиця – перший культурний амбасадор України в Західній Європі та Америці. У сучасному протистоянні цивілізації та дикунства орди потужною «гуманітарною зброєю» стали дії представників української культури, зокрема музикантів. Концертна діяльність наших виконавців охопила музичні естради й театральні сцени різних країн світу. Багато провідних зарубіжних колективів взяли до виконання українську музику. Найбільшого поширення набули Державний Гімн України, пісні «Ой у лузі червона калина» (версія Андрія Хливнюка й ансамблю Pink Floyd), «Стефанія» Kalush-orchestra (переможці Євробачення‑2022). У європейській музичній культурі нині помітні три суттєві складові, що потребують серйозної уваги: 1) Творча спадщина, тобто «русскоє наслєдіє», що насаджувалося впродовж століть; 2) Виконавські сили, тобто пріоритет музикантів з України; 3) Вирішення проблеми в самій Україні, насамперед з названим «русскім наслєдієм». Російсько-українська війна поставила крапки над «і» над багатьма сутнісними явищами життя і стала потужним імпульсом для реорганізаційних процесів як у національній, так і світовій музичній культурі.